Tar forskning til nye høyder
Yvette Peters prøver å styrke demokratiet ved å studere politisk ulikhet og representasjon. Hun liker ideen om at arbeidet hennes er relevant.
![Yvette Peters](https://www.uib.no/sites/w3.uib.no/files/styles/content_main/public/media/dsc_0485_0.jpg?itok=maZ3fPMZ×tamp=1579194092)
Hovedinnhold
Da hun var yngre ønsket Yvette Peters å bli pilot, men interessene hennes endret seg og hun begynte å studere luftfartsteknologi i stedet. Selv om dette var noe hun likte, fant hun at det manglet samfunnsmessig relevans. Peters ble motivert av de mange utfordrende spørsmålene som er å finne i samfunnslivet. Hun er nysgjerrig på å forstå hvorfor noen folk investerer så tungt i politikken, mens andre ikke engang deltar i valg. I statsvitenskapen fant Peters disse spørsmålene relevante, og hun følte hun kunne gi et bidrag på dette feltet.
Peters er interessert i mange politiske spørsmål. Hvorfor har land ofte så ulike institusjonelle strukturer - og betyr det noe? Hva motiverer politikere til å handle slik de gjør – kommer det bare ned til personlige egenskaper eller påvirker den politiske strukturen også deres atferd?
Viktigheten av statsvitenskap
Ifølge Peters kan den type politisk regime vi har, og hvordan demokratier fungerer, virkelig påvirke livskvaliteten vår. Så, med kanskje ikke altfor store anstrengelser, kan det være mulig å forbedre livene til mange mennesker. Som en statsvitenskapelig forsker tror Peters hun kan bidra til å bedre situasjonen til enkeltpersoner. Hun sier det er viktig å forstå de endringer som utfordrer demokratiske systemer, og deretter lete etter måter å styrke demokratiet på.
Et viktig problem i moderne demokratier, understreker Peters, er at myndighetene finner det stadig vanskeligere å respondere til innbyggerne på en tilfredsstillende måte. Dette var tydelig i Storbritannia ved Brexit-folkeavstemningen, og gjenspeiles trolig også i den økende støtten til populistiske partier.
Forskningsinteresse
Yvette Peters regner med at hennes interesse for forskning begynte på tredje år av bachelorgraden i statsvitenskap ved Universitetet i Leiden i Nederland. I et av hennes valgfag, politisk psykologi, ble studentene bedt om å skrive artikler som var forskningsrelaterte. Hun innså at hun virkelig likte dette fokuset, og at hun var ganske god til det. Kurset hjalp henne til å se en jobb som forsker som en mulighet. Peters gikk videre til å ta en mastergrad ved Leiden Universitet, der hun var i stand til å følge sin interesse for forskning.
Peters husker også en foreleser som, under studiene, bidro til hennes interesse for forskning. Foreleseren påpekte viktigheten av utfordrende spørsmål, å være nysgjerrig, kritisk, og å prøve å forbedre hva andre allerede har gjort. Hun sier at kombinasjonen av kritisk tenkning og en utforskende tilnærming virkelig utløste hennes interesse for forskning. Når hun reflekterer over dette, innrømmer Yvette Peters at disse to faktorene passer hennes personlighet godt.
Forskningsinteressene til Yvette Peters omfatter politisk deltakelse, demokratiets funksjon, representasjon og lydhørhet, holdninger til velferdsstaten og hvordan holdninger kan forklares, virkningen av politiske institusjoner på borgernes atferd og kvaliteten på demokratiet - alt fra et komparativt perspektiv.
Institusjonelle strukturer
Peters jobbet nylig med et prosjekt som undersøkte hvordan institusjonell endring påvirket politisk deltakelse i 32 demokratier i perioden 1980 til 2005. Hun har også studert hvordan europeiske demokratier har endret seg over tid, og hvilke implikasjoner dette har for kvaliteten på demokratiet - eller rettere sagt, om den utviklingen som vi ser er god eller dårlig fra et demokratisk synspunkt. I den forbindelse har hun analysert hvordan endringer i politisk deltakelse påvirker demokrati, og også sett på de demokratiske konsekvensene av delegering av offentlige oppgaver.
Sammen med professor Michaël Tatham har Peters redigert en kommende bok om transformasjonen av europeiske demokratier. De fleste av bidragsyterne til dette bokprosjektet er kolleger fra Institutt for sammenliknende politikk. Peters har også studert effekten av direkte demokrati, og hvordan det påvirker valgdeltakelse og partimedlemskap. Forskningen hennes er bestandig utgitt av anerkjente akademiske forlag som Routledge og i topp-tidsskrifter som European Journal of Political Research.
Lydhørhet
Peters har vært interessert i lydhørhet – responsiveness – spesielt, det vil si om folk får det de ønsker mesteparten av tiden. Hun undersøker i hvilken grad det er lydhørhet i Europa; i hvilken grad denne lydhørheten er ujevnt fordelt mellom ulike grupper i samfunnet; og hvordan vi kan forklare denne ulike lydhørheten. En artikkel om dette temaet, skrevet med Sander J. Ensink, ble utgitt i West European Politics. De fant at fordelingspolitikken er mindre lydhør til det fattigere segmentet av befolkningen enn til det rikere segmentet, og at høyere valgdeltakelse kan redusere denne ulikheten. Peters og Ensink ble tildelt Gordon Smith og Vincent Wrights minnepris for artikkelen.
Hun arbeider for tiden med en artikkel med professor Jonas Linde, en kollega på instituttet, om hvordan lydhørhet påvirker politisk tillit. De undersøker om lydhørhet bidrar til å bygge et reservoar av velvilje som politikere kan tappe inn i når de trenger å ta upopulære, men kanskje nødvendige beslutninger.
En flat struktur
Peters, opprinnelig fra Nederland, gjorde sin doktorgrad ved Det europeiske universitetsinstituttet i Firenze, Italia. Hun jobbet deretter noen år ved Humboldt-universitetet i Berlin, Tyskland. De siste tre årene har hun jobbet ved Institutt for sammenliknende politikk ved Universitetet i Bergen.
Når hun sammenligner sin opplevelse av akademia i Norge med den i Tyskland, peker Peters på den relativt flate strukturen ved hennes nåværende institutt. Her samhandler folk fritt på tvers av yrkeskategorier. Hun setter pris på den positive atmosfæren, der kolleger feirer hverandres prestasjoner, og er ivrige etter å samarbeide, hjelpe og gi tilbakemelding. Hun finner atmosfæren hyggelig, men samtidig produktiv. Atmosfæren motiverer henne til å fortsette å bidra gjennom forskningen. Peters peker også på den støttende holdningen til forskere ved Universitetet i Bergen. Det er en forståelse og verdsettelse av tiden og kreftene det tar å gjøre det bra i undervisning og forskning.
Peters drømte en gang om å bli pilot, og noen ganger mimrer hun om hennes korte stint som luftfartsteknologistudent. Men de utfordrende samfunnsspørsmålene fascinerte henne. Som statsviter ønsker hun å bidra til å bevare og styrke demokratiet. Ingen liten ambisjon - det må en pilots ledelse til og kan vise seg å være litt mer utfordrende enn luftfartsteknologi.